## 22. máj 2024

## Sv. Rity z Cascie, rehoľníčky
ľubovoľná spomienka

Sv. Rita z Cascie sa narodila v Roccaporene pri Spolete v Taliansku v roku 1381. Jej meno je vlastne skrátené z mena Margherita, Margaréta. Už od útleho veku nosila v srdci túžbu stať sa mníškou. Jej rodičia na ňu však naliehali, aby sa vydala za muža, ktorý však – ako sa ukázalo neskôr – bol k nej veľmi krutý. Mala vtedy len dvanásť rokov. Následne prežila osemnásť veľmi smutných a namáhavých rokov. Mala dvoch synov. Nakoniec ovdovela, jej muž bol zavraždený v bitke. Obaja synovia taktiež zomreli. Ona v srdci stále mala túžbu z detstva, a tak zašla do augustiniánskeho kláštora v Cascii. Neprijali ju však, kvôli tomu, že bola už vdova. Mali totiž požiadavku, že sestry musia byť panny. Naveľa však spravili výnimku a v roku 1413 Rita mohla vstúpiť do kláštora. Čoskoro sa stala známou kvôli tomu, že žila prísnym životom, modlila sa a pomáhala v rámci svojich síl každému, kto to potreboval. Trpela však chronickou chorobou. Znášala to všetko ako obetu Bohu. Uprostred utrpenia mala viaceré zjavenia. Dostala rany po tŕňovej korune. Zomrela 22. mája 1457 v Cascii. Na jej príhovor sa stalo veľa zázrakov. Kanonizovaná bola v roku 1900. Uctieva sa ako patrónka v beznádejných situáciách. Cascia patrí k najväčším pútnickým miestam v Taliansku, dnes je centrom úcty sv. Rity a miestom zmierenia. Je tam stála spovedná služba, ktorú hojne využívajú pútnici z celého Talianska.
Pracovný preklad podľa oficiálneho latinského znenia Liturgie hodín:
V Umbrii rozkvitla v pätnástom storočí. Najprv vydatá za muža – búrliváka trpezlivo znášala jeho hrubosť a zblížila ho Bohu a potom po strate manžela a synov vstúpila ako rehoľníčka do kláštora rádu svätého Augustína, kde všetkým poskytla vznešený príklad trpezlivosti a kajúcnosti. Tu aj umrela pred rokom 1457.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Najlepší sveta Stvoriteľ,

Vladár náš, chráň si stvorenia.

Nás pohrúžených do snenia

zbav škodlivého hlivenia.

Presvätý Kriste, prosíme:

odpusť nám viny, vyslyš nás;

vstávame, by sme modlitbou

posväcovali nočný čas.

Myseľ i ruky dvíhame,

ako nám prorok prikázal,

a v noci k chvále vstávame,

ako nám príklad Pavol dal.

Vidíš zlo, čo sme spáchali,

tajnosti sme ti zjavili,

vzlyk prosieb z mysle leje sa,

odpusť nám, čo sme zhrešili.

Kriste, kráľ dobrý, láskavý,

buď sláva tebe, Otcovi

i Duchu, ktorý bráni nás

teraz i večne, v každý čas. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Ty, Pane, Kriste, všetko vieš;

tebe česť, sláva, veleba.

Ty poznáš srdca tajnosti,

pomôž nám svojou milosťou.

Najlepší Pastier, pasieš nás,

stratené ovce vyhľadáš,

v tých najžírnejších pastvinách

nás pripoj k stádu svätému.

Zmierni hnev, Sudca, utíš strach,

záhube večnej nedaj nás,

lež nech na večných pastvinách

pri tebe máme večnú slasť.

Buď sláva tebe, Spasiteľ,

i úcta, moc a víťazstvo,

ty dobre vládneš nad všetkým

teraz a večne, naveky. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Milosť a pravda kráčajú pred tvojou tvárou, Pane.

Žalm 89, 2-38
Božia milosť nad domom Dávida
Z Dávidovho potomstva dal Boh podľa prisľúbenia Spasiteľa, Ježiša. (Sk 13, 22. 23)
I

Pánovo milosrdenstvo chcem ospevovať naveky; *

po všetky pokolenia hlásať svojimi ústami tvoju vernosť.

Veď ty si povedal: †

„Moje milosrdenstvo je ustanovené naveky.“ *

Tvoja vernosť je upevnená v nebesiach.

„Zmluvu som uzavrel so svojím vyvoleným, *

svojmu služobníkovi Dávidovi som prisahal:

Naveky zaistím tvoj rod *

a postavím tvoj trón, čo pretrvá všetky pokolenia.“

Tvoje zázraky, Pane, oslavujú nebesia *

a tvoju vernosť spoločenstvo svätých.

Lebo kto nad oblakmi je roveň Pánovi? *

Kto sa z Božích synov podobá Pánovi?

Boh, ktorý v zhromaždení svätých budí strach, *

je veľký a hrozný voči všetkým, čo ho obklopujú.

Pane, Bože zástupov, kto je ako ty? *

Mocný si, Pane, a pravda je u teba.

Ty vládneš nad neskrotným morom *

a zmierňuješ jeho vlnobitie.

Rahaba si pošliapal ako raneného, *

svojich nepriateľov si rozprášil silou ramena.

Tvoje je nebo a tvoja je zem, *

svet i jeho bohatstvo si ty založil.

Sever i juh si ty utvoril, *

Tábor a Hermon sa z tvojho mena radujú.

Mocné je tvoje rameno, *

pevná je tvoja ruka a tvoja pravica vztýčená.

Spravodlivosť a právo sú základom tvojho trónu, *

milosť a pravda kráčajú pred tvojou tvárou.

Blažený ľud, ktorý vie jasať! *

Kráča vo svetle tvojej tváre, Pane;

deň čo deň sa raduje z tvojho mena *

a honosí sa tvojou spravodlivosťou.

Lebo ty si jeho sila a nádhera *

a tvojou priazňou sa dvíha naša moc.

Veď náš vladár patrí Pánovi *

a náš kráľ Izraelovmu Svätému.

Ant. Milosť a pravda kráčajú pred tvojou tvárou, Pane.

Ant. 2 Syn Boží podľa tela pochádza z rodu Dávidovho.

II

Raz si vo videní prehovoril k svojim svätým a povedal si: †

„Bohatierovi som pomoc poskytol *

a vyvoleného z ľudu som povýšil.

Našiel som svojho služobníka Dávida, *

pomazal som ho svojím svätým olejom.

Pevne ho bude držať moja ruka *

a posilňovať moje rameno.

Nezaskočí ho nepriateľ, *

ani zlosyn ho nepokorí.

Nepriateľov pred jeho zrakom rozmliaždim *

a rozdrvím tých, čo cítia voči nemu nenávisť.

S ním bude moja vernosť a milosť *

a v mojom mene povznesie sa jeho moc.

Položím jeho ruku na more *

a na rieky jeho pravicu.

On bude volať ku mne: ‚Ty si môj otec, *

môj Boh a útočište mojej spásy.‘

A ja ho ustanovím za prvorodeného, *

za najvyššieho medzi kráľmi zeme.

Naveky mu svoju milosť zachovám *

a pevná bude moja zmluva s ním.

Jeho rod udržím naveky *

a jeho trón bude ako dni nebies.“

Ant. Syn Boží podľa tela pochádza z rodu Dávidovho.

Ant. 3 Raz navždy som prisahal svojmu služobníkovi Dávidovi: Jeho rod bude trvať naveky.

III

„No keď raz jeho synovia môj zákon opustia *

a nebudú kráčať podľa mojich príkazov,

keď moje ustanovenia znesvätia *

a nezachovajú moje predpisy,

potom ich priestupok trstenicou potrescem *

a ich neprávosť korbáčom.

Ale priazeň mu neodopriem *

a neporuším svoju vernosť.

Svoju zmluvu neznesvätím *

a nezruším výroky svojich úst.

Raz navždy som na svoju svätosť prisahal, *

nesklamem Dávida.

Jeho rod bude trvať naveky *

a predo mnou sa ako slnko bude vznášať jeho trón;

a navždy bude pevný sťa luna, *

verný svedok na oblohe.“

Ant. Raz navždy som prisahal svojmu služobníkovi Dávidovi: Jeho rod bude trvať naveky.

Výklad tvojich slov osvecuje.

Maličkým dáva chápavosť.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy Kazateľ

5, 9 – 6, 8

Múdrosť bohatstva

Kto miluje peniaze, nenasýti sa peňazí, a kto má rád bohatstvo, nedostane z neho ovocie. A to je teda márnosť. Kde je veľa majetku, je veľa aj tých, čo ho míňajú. A čo má z neho majiteľ okrem toho, že hľadí svojimi očami na bohatstvo?

Spánok pracujúceho je sladký,

či sa naje málo, či veľa;

ale nasýtenosť boháča

nedá mu spať.

Je aj hrozný neduh, ktorý som videl pod slnkom: bohatstvo uchovávané na škodu svojmu pánovi. Vyšlo navnivoč zlým hospodárením; ak splodil syna, bude v najväčšej biede. Ako vyšiel z lona svojej matky, tak zasa odíde nahý, ako prišiel, a nič si neodnesie zo svojej námahy, ani čo by vzal do ruky. Je to veľmi biedny neduh: ako prišiel, tak sa aj vráti. Čo má teda z toho, že pracoval do vetra? A po všetky dni svojho života jedol vo tme, v mnohých starostiach, v biede a smútku. Hľa, čo ja pokladám za dobré a krásne: Aby každý jedol a pil a požíval radosť zo svojej práce, v ktorej sa ustával pod slnkom, podľa počtu dní svojho života, ktoré mu dal Boh. Lebo to je jeho podiel. Veď ak Boh dal niektorému človekovi bohatstvo a majetok a dal mu právo jesť z nich, vziať si svoj podiel a tešiť sa zo svojej námahy, to je Boží dar. A nebude veľmi myslieť na dni svojho života, lebo Boh zamestná jeho srdce radosťou.

A je aj iné zlo, ktoré som videl pod slnkom, a ťažko dolieha na ľudí. Ak Boh dal mužovi majetok a úctu a nič nechýba jeho duši zo všetkého, po čom túži, ale Boh mu nedal možnosť jesť z toho, a cudzí človek to poje, to je márnosť a biedne zlo. Keby niekto splodil sto detí a žil mnoho rokov a mal vek mnohých dní, ale jeho duša by sa nenasýtila dobrom z jeho majetku a keby nemal ani pohreb, tak o ňom vyhlasujem, že potratené dieťa je na tom lepšie ako on. Prišlo nadarmo a odchádza do tmy a jeho meno zahaľuje tma. Ale hoci nevidelo a nepoznalo slnko, ono má väčší pokoj než on. A keby žil aj dvetisíc rokov, ale neužil by dobro, či nejdú všetci na jedno miesto?

„Všetka námaha človeka je pre jeho ústa,

ale jeho duša sa nenasýti.“

Čo má viac múdry oproti hlupákovi? A čo chudobný, ktorý vie kráčať pred živými?

RESPONZÓRIUM

Prís 30, 8; Ž 31, 15a. 16a

Vzdiaľ odo mňa, Pane, úskočnosť a lživé slová, * Nedávaj mi ani chudobu, ani bohatstvo, udeľ mi vždy toľko, koľko potrebujem pre život.

Ja sa spolieham na teba, Pane, v tvojich rukách je môj osud. * Nedávaj mi.

DRUHÉ ČÍTANIE

Pracovný preklad:

Z Traktátov svätého biskupa Augustína na Jánovo evanjelium

(Tract. 81, 4: CCL 36, 531-532)

Kristove slová zostávajú v nás

„Ak ostanete vo mne – hovorí – a moje slová ostanú vo vás, proste, o čo chcete, a splní sa vám to.“ Ostávajúc, pravda, v Kristovi, čo môžeme chcieť než to, čo je primerané Kristovi? Čo môžeme chcieť, ostávajúc v Spasiteľovi, než to, čo nie je cudzie spáse? Iné totiž chceme, pretože sme v Kristovi, a iné chceme, pretože sme doteraz v tomto svete. Lebo zo zotrvávania v tomto svete sa nám niekedy vkradne, aby sme si žiadali to, o čom nevieme, že nám neosoží. Ale nech je ďaleko od nás, aby sa nám stalo, ak ostávame v Kristovi, ktorý, keď ho prosíme, urobí iba to, čo nám osoží.

Ostávame teda v ňom, keď jeho slová ostávajú v nás. Čokoľvek budeme chcieť, prosme a splní sa nám. Lebo ak prosíme a nesplní sa, nie to prosíme, čo má zotrvávanie v ňom, ani to, čo obsahujú slová, ktoré ostávajú v nás, ale to, čo má v sebe žiadostivosť a slabosť tela, čo nie je v ňom a v čom neostávajú jeho slová. Lebo naozaj k jeho slovám patrí tá modlitba, ktorú nás naučil, kde hovoríme: „Otče náš, ktorý si na nebesiach.“ Od slov a zmyslov tejto modlitby neustúpme kvôli našim žiadostiam, a potom čokoľvek budeme prosiť, splní sa nám.

Vtedy totiž treba povedať, že jeho slová ostávajú v nás, keď robíme, čo prikázal, a milujeme, čo prisľúbil; keď však jeho slová ostávajú len v pamäti a nenachádzajú sa v živote, nepočíta sa, že ratolesť je na viniči, pretože neberie život z koreňa. Pre túto rozdielnosť platí, ako je napísané: Sú v pamäti tí, čo zachovávajú jeho príkazy, aby ich plnili. Mnohí totiž ich majú v pamäti, aby nimi pohrdli alebo sa im vysmiali a napádali ich. V tých, ktorí ich určitým spôsobom vnímajú, ale sa ich nedržia, neostávajú Kristove slová; a preto im nebudú na dobrodenie, ale svedčiť budú proti nim. A pretože nie sú v nich tak, aby ostávali v nich, budú ich držať v tom, aby nimi boli súdení.

RESPONZÓRIUM

Porov. Kaz 4, 17ac

Daj pozor na svoje kroky, keď ideš do domu Božieho. * A pristúp bližšie, aby si počul.

Lepšia je poslušnosť ako obety pochabých. * A pristúp.

MODLITBA

Modlime sa.

Prosíme ťa, Pane, uštedri nám múdrosť a silu kríža, ktorými si milostivo obdaril svätú Ritu, aby sme v súženiach trpeli s Kristom, a tak mohli mať hlbokú účasť na jeho veľkonočnom tajomstve. Lebo on je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky