## 7. december 2024

## Sv. Ambróza, biskupa a učiteľa Cirkvi
spomienka

Narodil sa okolo roku 340 v Trevíre. Pochádzal z rímskej rodiny. Študoval v Ríme a svoju životnú kariéru začal v Sirmiu (Sriemska Mitrovica v dnešnom Srbsku). Keď bol roku 374 v Miláne, nečakane ho zvolili za milánskeho biskupa a 7. decembra ho vysvätili. Svoj úrad zastával veľmi svedomite. Vynikal najmä v láske ku všetkým, a tak bol pravým pastierom a učiteľom svojho ľudu. Rázne hájil práva Cirkvi. Písmom i činmi bránil učenie pravej viery proti ariánom. Zomrel na Bielu sobotu 4. apríla 397.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Nebeské Slovo, prúdiace

z Otca jak svetlo, Boží jas,

stáva sa telom a ide

v plnosti času spasiť nás.

Dušu nám svetlom rozjasni,

nech plameň lásky v srdci je;

správa o tvojej blízkosti

nech všetko nízke zaženie.

Keď ako sudca prídeš raz,

hlbiny srdca odhalíš:

hriešnikom tresty vymeriaš,

kráľovstvom dobrých odmeníš.

Nech srdce úzkosť nezovrie

pred večným trestom za viny,

lež odpusť nám a prijmi nás

do večnej Božej otčiny.

Sláva buď, Kriste, Kráľ dobrý,

tebe i Bohu Otcovi,

na večné veky sláva buď

aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Spievajte Pánovi, pamätajte na divy, čo učinil.

Žalm 105
Boh je v sľuboch verný
Apoštoli zvestujú pohanom obdivuhodné skutky Boha pri jeho príchode. (Sv. Atanáz)
I

Oslavujte Pána a vzývajte jeho meno, *

rozhlasujte jeho skutky medzi národmi.

Spievajte mu a hrajte, *

rozprávajte o jeho obdivuhodných skutkoch.

Jeho svätým menom sa honoste; *

nech sa radujú srdcia tých, čo hľadajú Pána.

Hľadajte Pána a jeho moc, *

hľadajte vždy jeho tvár.

Pamätajte na divy, čo učinil, *

na jeho znamenia a na výroky jeho úst,

vy, potomci Abraháma, Pánovho služobníka, *

synovia Jakuba, vyvoleného Pánovho.

On, Pán, je náš Boh; *

jeho rozhodnutia platia po celej zemi.

Večne pamätá na svoju zmluvu, *

na sľub, ktorý dal pokoleniam tisícim,

na zmluvu, čo s Abrahámom uzavrel, *

na prísahu, ktorou sa Izákovi zaviazal.

Jakubovi to stanovil za zákon, *

Izraelovi za zmluvu večitú,

keď povedal: „Tebe dám kanaánsku krajinu *

ako váš podiel dedičný.“

Keď ich bolo ešte neveľa, *

iba niekoľko, a boli cudzincami v krajine

a od kmeňa prechodili ku kmeňu, *

z jedného kráľovstva k inému národu,

nedovolil, aby im ľudia krivdili; *

i kráľov karhal kvôli nim:

„Netýkajte sa mojich pomazaných, *

neubližujte mojim prorokom.“

Ant. Spievajte Pánovi, pamätajte na divy, čo učinil.

Ant. 2 Pán neopustil spravodlivého, ktorého predali, a vyslobodil ho z rúk hriešnikov.

II

Hlad privolal na krajinu *

a poničil všetku zásobu chleba.

Pred nimi poslal muža, *

Jozefa, ktorého predali za otroka.

Putami jeho nohy zovreli *

a jeho šiju železom;

no potom došlo na jeho slová, *

Pán dokázal jeho nevinnosť.

Vyslobodil ho posol kráľovský, *

prepustil ho vládca národov;

ustanovil ho za pána svojho domu *

a za správcu všetkého svojho majetku,

aby poučil jeho kniežatá podľa svojej vôle *

a jeho starcov učil múdrosti.

Ant. Pán neopustil spravodlivého, ktorého predali, a vyslobodil ho z rúk hriešnikov.

Ant. 3 Pán pamätal na slová svojho záväzku a vyviedol svoj ľud v radosti.

III

I prišiel Izrael do Egypta *

a Jakub sa stal hosťom v Chámovej krajine.

Boh tam svoj národ rýchlo rozmnožil *

a zdatnejším ho urobil od jeho nepriateľov.

Prevrátil im srdcia, že znenávideli jeho ľud *

a ľstivo zaobchodili s jeho sluhami.

Poslal svojho sluhu Mojžiša *

a Árona, ktorého si vyvolil.

A oni medzi nimi ohlasovali jeho znamenia *

a zázraky v Chámovej krajine.

Zoslal temnoty a zahalil ich, *

lež oni sa jeho slovám spriečili.

Ich vody na krv premenil *

a pozabíjal ich ryby.

Ich krajina sa zahemžila žabami, *

vnikli až do paláca kráľovho.

Rozkázal a prileteli roje múch, *

všetky končiny zaplavili komáre.

Namiesto dažďa im zoslal kamenec, *

žeravý oheň do ich krajiny.

A zbil im révu i figovník, *

dolámal stromy na ich území.

Rozkázal a prileteli kobylky, *

nespočetné množstvo sarančí.

Zožrali všetku zeleň v krajine, *

zožrali všetku zemskú úrodu.

A pobil všetko prvorodené v Egypte, *

prvotiny všetkej ich mužnej sily.

Potom ich vyviedol so striebrom a zlatom *

a v ich kmeňoch nebol nik nevládny.

I zaradoval sa Egypt, že už odišli, *

lebo strach z nich naň doľahol.

Rozostrel oblak, aby ich tak chránil, *

a oheň, aby im svietil za noci.

Keď požiadali, zoslal im prepelice *

a sýtil ich chlebom z neba.

Otvoril skalu a voda vytryskla, *

po púšti tiekla sťa rieka.

Lebo pamätal na slová svojho záväzku, *

ktoré dal Abrahámovi, svojmu služobníkovi.

Vyviedol teda svoj ľud v radosti, *

vyvolených svojich s plesaním.

A odovzdal im krajiny pohanov *

i zaujali majetky národov,

aby zachovávali jeho predpisy *

a jeho zákon plnili.

Ant. Pán pamätal na slová svojho záväzku a vyviedol svoj ľud v radosti.

Pán zvestuje svoje slovo Jakubovi.

Svoje zákony a prikázania Izraelovi.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Izaiáša

21, 6-12

Strážca oznamuje pád Babylonu

Toto mi povedal Pán:

„Choď a postav pozorovateľa,

ktorý bude hlásiť všetko, čo uvidí.

Ak uvidí vozy, dvojzáprah koní,

jazdcov na osloch a jazdcov na ťavách,

nech ich veľmi pozorne sleduje.“

A pozorovateľ vykríkol:

„Na pozorovateľni, Pane,

stojím bez prestania celý deň

a celé noci

stojím na stráži.

Hľa, prichádza sem oddiel mužov,

konský dvojzáprah.“

A potom dodal:

„Padol, padol Babylon

a všetky sochy jeho bohov

sú polámané po zemi.“

Vy, moji zbití, ľud mojej holohumnice,

zvestoval som vám,

čo som počul od Pána zástupov, od Boha Izraela.

Výrok o Dume:

Volá ku mne zo Seiru:

„Strážca, kedy sa skončí noc?

Strážca, kedy sa skončí noc?“

Strážca odpovedal:

„Príde ráno, ale aj noc.

Ak sa chcete pýtať, pýtajte sa;

vráťte sa, poďte!“

RESPONZÓRIUM

Zjv 18, 2. 4. 5

Anjel zavolal mohutným hlasom: Padol veľký Babylon. A počul som iný hlas z neba volať: * Vyjdite z neho, môj ľud, aby ste nemali účasť na jeho hriechoch.

Lebo jeho hriechy siahajú až po nebo a Boh sa rozpamätal na jeho neprávosti. * Vyjdite.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Listov svätého biskupa Ambróza

(Epist 2, 1-2. 4-5. 7: PL 16 [edit. 1845], 847-881)

Milotou svojich slov si získaš ľud

Prijal si kňazskú úlohu a stojíš na palube Cirkvi a vedieš loď proti vlnobitiu. Drž pevne kormidlo viery, aby ťa silné búrky tohto sveta nepomýlili. More je veľké a rozsiahle, ale neboj sa, veď „on sám položil jej základy na moriach a upevnil ju na vodách“.

Preto nie náhodou stojí Pánova Cirkev uprostred toľkých vĺn sveta nepohnutá ako budova postavená na apoštolskej skale a na neotrasiteľnom základe odoláva náporom zúriaceho mora. Vlny ju obmývajú, ale ňou nepohnú. A hoci na ňu narážajú živly tohto sveta a odrážajú sa s veľkým rachotom, ona má bezpečný prístav spásy, do ktorého prijíma vyčerpaných. A hoci brázdi vody mora, plaví sa aj po riekach a zdá sa, že hlavne po tých riekach, o ktorých hovorí Písmo: „Pozdvihujú rieky svoj hlas.“ Lebo sú rieky, ktoré prúdia znútra toho, kto dostal Kristov nápoj a prijal z Božieho Ducha. To sú rieky, ktoré pozdvihujú svoj hlas, keď pretekajú duchovnou milosťou.

Jestvuje aj rieka, ktorá steká na jeho svätých ako bystrina. A je aj mocnejší prúd rieky, ktorý obveseľuje pokojnú a tichú dušu. Každý, kto prijme z tohto bohatého prúdu, ako Ján evanjelista, ako Peter a Pavol, pozdvihne svoj hlas. A ako apoštoli hlásali evanjelium a ich zvučný hlas sa rozšíril až po hranice sveta, tak začne aj on ohlasovať Pána Ježiša.

Prijmi teda od Krista milosť, aby sa ozýval aj tvoj hlas. Zbieraj Kristovu vodu, ktorá chváli Pána. Zbieraj z mnohých miest vodu, ktorú vylievajú mraky prorokov.

Kto zbiera vodu z vrchov a privádza ju k sebe alebo ju čerpá z prameňov, bude aj sám vydávať vodu ako mrak. Naplň teda hĺbky svojej duše, aby tvoja pôda zvlhla a bola zvlažená vlastnými prameňmi.

Napĺňa sa ten, kto veľa číta a premýšľa. A kto je naplnený, zavlažuje iných. Preto hovorí Písmo: „Keď sa oblaky naplnia, dážď vylievajú na zem.“

Nech sú teda tvoje reči plynné, nech sú čisté a jasné. Tak budú tvoje mravné napomenutia lahodne znieť v ušiach ľudí, milotou svojich slov si získaš ľud a on pôjde dobrovoľne ta, kam ho povedieš.

Tvoje príhovory nech sú rozumné. Lebo aj Šalamún hovorí: „Rozumné pery sú zbraňou múdreho.“ A inde: „Nech sa tvoje pery držia myšlienky.“ To znamená: nech je tvoja reč jasná, tvoje pojmy výrazné. Nech tvoj príhovor alebo výklad nepotrebuje nijaké iné potvrdenie. Tvoja reč nech sa bráni akoby sama svojou vlastnou zbraňou a nech z teba nevyjde ani jedno márne alebo nezmyselné slovo.

RESPONZÓRIUM

2 Tim 4, 2; Sir 48, 4. 8

Hlásaj slovo! Naliehaj vhod i nevhod, usvedčuj, karhaj a povzbudzuj * So všetkou trpezlivosťou a múdrosťou.

Kto sa môže chváliť, že sa ti podobá? Ty si pomazal kráľov a priviedol si ich k pokániu. * So všetkou.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, vo svätom biskupovi Ambrózovi dal si nám vynikajúceho učiteľa katolíckej viery a vzor apoštolskej odvahy; prosíme ťa, posielaj svojej Cirkvi duchovných pastierov podľa svojho srdca, aby ju spravovali múdro a neohrozene. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky