## 20. máj 2024

## Prebl. Panny Márie, Matky Cirkvi
spomienka

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Panenská Matka, dcérou si

blaženou Syna milého,

skromná vždy, no si vzácnejšia

nad tvory sveta celého.

Odveký náš vzor, poňatý

v tvorivom Božom zámere,

ozdoba sveta najkrajšia,

skveješ sa celá v nádhere.

Tak šľachtíš ľudskú prírodu,

že sám jej Tvorca vznešený

sa do nej včlenil skrz teba

k úžasu všetkých stvorení.

A v tvojom lone panenskom

oheň sa Božej lásky vzňal

a v jeho teple materskom

zem rajské kvety vyháňa.

Otca i Ducha aj Syna

tvojho nech všetko pochváli,

že ťa za Matku Cirkvi nám

do daru všetkým oddali. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Náš Boh prichádza a už nemlčí.

Žalm 50
Pravá úcta k Bohu
Neprišiel som Zákon zrušiť, ale naplniť. (Mt 5, 17)
I

Zvrchovaný Boh, Pán, prehovoril *

a vyzval zem od východu slnka až po jeho západ.

Zo Siona plného nádhery zažiaril Boh; *

náš Boh prichádza a už nemlčí:

pred ním je žeravý oheň *

a vôkol neho búrka mohutná.

On nebo i zem volá z výšavy *

na súd nad svojím národom:

„Zhromaždite mi mojich svätých, *

čo zmluvu so mnou spečatili obetou.“

A nebesia zvestujú jeho spravodlivosť, *

veď sudcom je sám Boh.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Náš Boh prichádza a už nemlčí.

Ant. 2 Obetuj Bohu obetu chvály.

II

„Počuj, ľud môj, chcem hovoriť; †

teba, Izrael, idem usvedčiť *

ja, Boh, čo tvojím Bohom som.

Neobviňujem ťa pre tvoje obety, *

veď tvoje žertvy stále sú predo mnou.

Viac z tvojho domu býčky neprijmem *

ani capov z tvojich čried.

Lebo mne patrí všetka lesná zver, *

tisícky horskej zveriny.

Poznám všetko vtáctvo lietavé, *

moje je i to, čo sa hýbe na poli.

Aj keď budem hladný, nebudem pýtať od teba; *

veď moja je zem i s tým, čo ju napĺňa.

Vari ja hovädzie mäso jedávam *

alebo pijem krv kozľaciu?

Obetuj Bohu obetu chvály *

a Najvyššiemu svoje sľuby splň.

A vzývaj ma v čase súženia: *

ja ťa zachránim a ty mi úctu vzdáš.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Obetuj Bohu obetu chvály.

Ant. 3 Milosrdenstvo chcem, a nie obetu; poznanie Boha viac ako zápalnú obetu.

III

No hriešnikovi Boh hovorí: †

„Prečo odriekaš moje príkazy *

a moju zmluvu v ústach omieľaš?

Veď ty nenávidíš poriadok *

a moje slovo odmietaš.

Keď vidíš zlodeja, pridávaš sa k nemu *

a s cudzoložníkmi sa spolčuješ.

Zo svojich úst vypúšťaš zlo *

a klamstvá snuje tvoj jazyk.

Vysedávaš si a ohováraš svojho brata, *

syna svojej matky potupuješ.

Toto páchaš, a ja by som mal mlčať? †

Myslíš si, že ja som ako ty: *

teraz ťa obviňujem a hovorím ti to do očí.

Pochopte to, vy, čo zabúdate na Boha, *

inak vás zahubím a nik vám nepomôže.

Kto prináša obetu chvály, ten ma ctí; †

a kto kráča bez úhony, *

tomu ukážem Božiu spásu.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Milosrdenstvo chcem, a nie obetu; poznanie Boha viac ako zápalnú obetu.

Počúvaj, ľud môj, chcem hovoriť.

Ja, Boh, čo tvojím Bohom som.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy Kazateľ

2, 1-3. 12-26

Márnosť rozkoší a ľudskej múdrosti

Povedal som si v srdci: „Poď, budem ťa skúšať radosťou: Užívaj dobrá!“ Ale aj to je márnosť. O smiechu som povedal: „Šialenstvo“

a o radosti: „Čo osoží?“

Rozhodol som sa v srdci, že svojmu telu doprajem vína, a hoci moje srdce tiahlo k múdrosti, objal som hlúposť, dokiaľ neuvidím, čo je osožné pre synov človeka, čo majú robiť pod slnkom tých niekoľko dní svojho života.

Obrátil som sa, aby som uvidel múdrosť i nerozumnosť a hlúposť: „Čo urobí človek, čo príde po kráľovi? To, čo už robili predtým.“ A videl som, že múdrosť predstihuje hlúposť v takej miere, v akej svetlo predstihuje tmu.

„Múdry má oči na hlave,

hlupák chodí vo tme.“

A zvedel som, že obaja

rovnako zaniknú.

A povedal som si v srdci: „Ak ma stihne taký istý koniec ako hlupáka, čo budem mať z toho, že som sa usiloval o väčšiu múdrosť?“ Ako som v duchu uvažoval, zbadal som, že aj to je márnosť. Veď na múdreho neostane trvalá pamiatka podobne ako ani na hlupáka. A budúce časy všetko rovnako zahalia do zabudnutia. Učený umiera podobne ako neučený.

A preto sa mi spriečil môj život, lebo mi je zle z toho, čo sa deje pod slnkom. Veď všetko je márnosť a trápenie ducha. Znenávidel som všetku svoju lopotu, v ktorej som sa umáral pod slnkom, a musím ju zanechať človekovi, čo bude po mne. A kto vie, či bude múdry alebo hlupák? A bude pánom mojich námah, pri ktorých som sa napotil a nastaral pod slnkom. Aj to je márnosť. Preto som sa s rozhorčeným srdcom odvrátil od každej námahy, ktorou som sa ustával pod slnkom. Lebo niekto sa múdro, zručne a usilovne namáha a svoj podiel dá človekovi, ktorý nepracoval. A to je teda márnosť a veľké zlo.

Veď čo bude mať človek zo všetkej svojej námahy a trápenia srdca, ktorým sa umáral pod slnkom? Všetky jeho dni sú bolesťou a jeho zamestnanie trápením; jeho srdce si ani v noci neodpočinie. A to je tiež márnosť. Nič nie je pre človeka lepšie ako jesť a piť a ponúknuť svojej duši dobrá svojich prác. Zbadal som, že aj to je z Božej ruky. Lebo kto môže jesť a užívať bez Boha?

Veď on človekovi, ktorý je dobrý v jeho očiach, dal múdrosť, vedomosť a radosť. Hriešnikovi však dal trápenie, aby zbieral a zhromažďoval a potom to odovzdal tomu, kto sa páči Bohu. Ale aj to je márnosť a trápenie ducha.

RESPONZÓRIUM

Kaz 2, 26; 1 Tim 6, 10

Boh človekovi, ktorý je dobrý v jeho očiach, dal múdrosť, vedomosť a radosť. Hriešnikovi však dal trápenie, aby zbieral a zhromažďoval a potom to odovzdal tomu, kto sa páči Bohu. * A to je márnosť a trápenie ducha.

Koreňom všetkého zla je láska k peniazom; niektorí po nich pachtili a spôsobili si mnoho bolestí. * A to je márnosť a trápenie ducha.

DRUHÉ ČÍTANIE

Pracovný preklad:

Z príhovoru svätého pápeža Pavla Šiesteho na záver tretieho zasadnutia Druhého vatikánskeho koncilu

(21 novembris 1964: AAS 56 [1964], 1015-1016)

Mária, Matka Cirkvi

Keď uvažujeme nad úzkou spätosťou medzi Máriou a Cirkvou, na slávu Panne Márii a na našu útechu vyhlasujeme Preblahoslavenú Pannu Máriu za Matku Cirkvi, teda celého Božieho ľudu, tak veriacich, ako aj pastierov, ktorí ju nazývajú najdrahšou Matkou. A žiadame, aby si celý kresťanský ľud Matku Božiu týmto nežným titulom odteraz ešte väčšmi uctieval a ju vzýval.

Ctihodní bratia, tento titul nie je nový v kresťanskej zbožnosti; práve týmto titulom, pred všetkými inými, veriaci ľudia a Cirkev oslovujú Pannu Máriu. Skutočne je súčasťou úprimného jadra oddanosti Márii, nachádzajúc jeho odôvodnenie v pravej úctyhodnosti Matky Vteleného Slova.

A v skutočnosti je to práve Božie Materstvo, ktoré je základom pre jej osobitný vzťah s Kristom a pre jej prítomnosť v ekonómii spásy, dosiahnutej Ježišom Kristom. Preto tiež utvára základné opodstatnenie vzťahu medzi Pannou Máriou a Cirkvou, keďže je matkou toho, ktorý sa práve od okamihu svojho Vtelenia v jej panenskom lone stal hlavou svojho mystického tela, ktorým je Cirkev. Takže Panna Mária, ako Kristova Matka, je tiež matkou všetkých veriacich a všetkých pastierov.

A preto my, s dušou plnou dôvery a synovskej lásky, dvíhame k nej náš pohľad napriek našej nehodnosti a slabosti. Ona, ktorá nám dala v Ježišovi prameň milosti, nesklame v svojej starostlivosti o Cirkev, ktorá teraz prekvitá nesmiernou hojnosťou darov Ducha Svätého a dáva sa s novou horlivosťou do plnenia svojho spásonosného poslania.

A naša dôvera je ešte silnejšia a plne opodstatnená, ak uznávame veľmi dôverné spojenie medzi touto našou nebeskou Matkou a ľudstvom. Aj keď je Bohom ozdobená bohatstvom obdivuhodných výsad, ktoré ju robia hodnou Matky Vteleného Slova, predsa je k nám veľmi blízko. Dcéra Adama, ako my sami, a preto naša sestra pre putá prirodzenosti. Ona je jednako len stvorenie, avšak uchránená od prvotného hriechu, vzhľadom k zásluhám Vykupiteľa. Ona vlastní okrem získaných privilégií osobitnú čnosť úplnej a príkladnej viery, a tak je hodná nadšenej chvály: „Blahoslavená si, lebo si uverila.“

Vo svojom pozemskom živote uskutočnila dokonalý obraz Kristovho učeníka, odzrkadľovala všetky čnosti, a stelesňovala evanjeliové blahoslavenstvá vyhlásené Kristom. Preto v nej celá Cirkev, v jej jedinečnej rozmanitosti života a účinkovania, nachádza najautentickejší model dokonalej podoby Krista.

RESPONZÓRIUM

Porov. Lk 1, 35

Duch Svätý zostúpil na Máriu * A moc Najvyššieho ju zatienila.

Znova ju, spoločníčku utrpenia svojho Syna, naplnil svojimi darmi ako Matku vykúpených. * A moc Najvyššieho ju zatienila.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, Otec milosrdenstva, tvoj jednorodený Syn, pribitý na kríži, dal nám všetkým za matku preblahoslavenú Pannu Máriu; daj, prosíme, aby tvoja Cirkev s jej láskavou pomocou zo dňa na deň rástla, tešila sa zo svätosti svojich detí a pritiahla do svojho náručia všetky národy sveta. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky