## 23. november 2024

## Sv. Kolumbána, opáta
ľubovoľná spomienka

Narodil sa v prvej polovici 6. storočia v Írsku. Nadobudol vzdelanie v posvätných i svetských vedách. Rozhodol sa pre mníšsky život a odišiel do Galie, kde založil viacero kláštorov s prísnou disciplínou. Keď sa musel vysťahovať, šiel do Itálie, kde založil kláštor v Bobiu. Veľmi sa zaslúžil o kresťanský a rehoľný život. Zomrel roku 615.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Najlepší Pastier, knieža dušpastierov,

nábožný ľud, hľa, svätí dnešný sviatok

a ochrancovi v radosti aj v plači

za pomoc vďačí.

Do svojej služby si ho vybral z ľudu,

na svojom kňazstve doprial si mu podiel,

by v tvojom dome svetlom bol a vodcom

a dobrým otcom.

Príkladom učil, pravdou vychovával,

slepého vodil, liečil nemocného,

pre všetkých bol jak rodič starostlivý,

čo bdie a živí.

Kriste, ty svätcov korunuješ v nebi

záslužným vencom. Pomôž svojmu rodu

činom a túžbou kráčať po šľapaji

tých, čo sú v raji.

Najdrahší Otče, zapoj našu chválu,

začleň ju, Kriste, milostivý Kráľu,

v tom Duchu, čo je nám vždy zábezpekou,

do hymnu vekov! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Kto sa poníži ako dieťa, ten je najväčší v nebeskom kráľovstve.

Žalm 131
Detská dôvera v Pána
Učte sa odo mňa, lebo som tichý a pokorný srdcom. (Mt 11, 29)

Pane, moje srdce sa nevystatuje, *

moje oči nehľadia povýšene.

Neženiem sa za veľkými vecami *

ani za divmi pre mňa nedosiahnuteľnými.

Ale ja som svoju dušu *

upokojil a utíšil.

Ako nasýtené dieťa v matkinom náručí, *

ako nasýtené dieťa, tak je moja duša vo mne.

Dúfaj, Izrael, v Pána *

odteraz až naveky.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Kto sa poníži ako dieťa, ten je najväčší v nebeskom kráľovstve.

Ant. 2 Môj Bože, v úprimnosti srdca som s radosťou obetoval všetko.

Žalm 132
Božie prisľúbenie Dávidovmu domu
Pán, Boh, mu dá trón jeho otca Dávida. (Lk 1, 32)
I

Pane, pamätaj na Dávida *

a na jeho veľkú ochotu,

že prisahal Pánovi *

a mocnému Bohu Jakubovmu zložil sľub:

„Do príbytku svojho domu nevkročím, *

ani sa neuložím na svoje lôžko;

svojim očiam nedoprajem spánku *

ani svojim viečkam zdriemnutia,

kým nenájdem miesto pre Pána, *

príbytok pre mocného Jakubovho Boha.“

Počuli sme, že archa je v Efrate, *

a našli sme ju na jaarských nivách.

Vstúpme teda do Pánovho príbytku *

a padnime k podnožke jeho nôh.

Zaujmi, Pane, miesto svojho odpočinku, *

ty a archa tvojej všemoci.

Tvoji kňazi nech sa odejú do spravodlivosti *

a tvoji svätí nech plesajú.

Pre svojho služobníka Dávida *

neodmietaj tvár svojho pomazaného.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Môj Bože, v úprimnosti srdca som s radosťou obetoval všetko.

Ant. 3 Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou; je pravdivá: upevnil jeho kráľovstvo naveky.

II

Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou; *

je pravdivá, nikdy ju neodvolá:

„Potomka z tvojho rodu *

posadím na tvoj trón.

Ak tvoji synovia dodržia moju zmluvu *

a moje príkazy, ktoré ich naučím,

aj ich synovia *

budú sedieť na tvojom tróne naveky.“

Lebo Pán si vyvolil Sion, *

želal si mať ho za svoj príbytok:

„To je miesto môjho odpočinku naveky; *

tu budem bývať, lebo som túžil za ním.

Štedro požehnám jeho komory, *

chlebom nasýtim jeho chudobných.

Jeho kňazov odejem do rúcha spásy *

a svätí budú plesať v radosti.

Tu Dávidovej moci dám vypučať, *

svojmu pomazanému pripravím svetlo.

Jeho nepriateľov hanbou zakryjem, *

no na jeho hlave zažiari diadém.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou; je pravdivá: upevnil jeho kráľovstvo naveky.

Poďte a pozrite na diela Pánove.

On vykonal úžasné veci na zemi.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Zachariáša

14, 1-21

Súženia a sláva Jeruzalema v poslednom čase

Toto hovorí Pán: „Hľa, prichádza Pánov deň, keď sa bude deliť tvoja korisť v tebe. Zhromaždím všetky národy k Jeruzalemu do boja. Zaujmú mesto, znivočia domy, znásilnia ženy. Polovica mesta pôjde do zajatia, ale zvyšok ľudu neodvlečú z mesta. Lebo Pán vyrazí a bude bojovať proti tým národom, ako keď bojoval v deň zápasu. A v ten deň zastanú jeho nohy na Olivovej hore, ktorá je na východ od Jeruzalema. Olivová hora sa rozštiepi napoly, od východu na západ, veľmi veľkou trhlinou: polovica vrchu sa oddelí na sever a polovica na juh. I budete utekať do údolia tých vrchov, lebo údolie vrchov bude siahať až po Jasol. Budete utekať, ako ste utekali pred zemetrasením za čias judejského kráľa Oziáša, a príde Pán, môj Boh, a s ním všetci svätí.

V ten deň nebude svetlo, ale zima a mráz. Bude to jeden deň, ktorý je známy Pánovi; ani deň, ani noc a vo večernom čase bude svetlo. V ten deň vyrazia z Jeruzalema živé vody, polovica z nich k Východnému moru a polovica k Západnému moru a budú v lete i v zime. Vtedy bude Pán kráľom nad celou zemou. V ten deň bude Pán jediný a jeho meno bude jediné. Celá zem sa obráti na púšť od Gaby až po Remmon na juh od Jeruzalema, ktorý bude vyvýšený a obývaný na svojom mieste, od Benjamínovej brány až po miesto Pôvodnej brány a až po bránu Nárožnú a od Hananeelovej veže až po Kráľovské lisy. I budú v ňom bývať a nebude už kliatby, ale v Jeruzaleme sa bude bývať bezpečne.

A rana, ktorou Pán udrie všetky národy, čo bojovali proti Jeruzalemu, bude takáto: Telo bude hniť každému, ako bude stáť na nohách, oči mu zhnijú vo svojich jamkách a jazyk mu zhnije v ústach. V ten deň Pán spôsobí medzi nimi veľký zmätok: muž bude chytať za ruku svojho blížneho a on zdvihne svoju ruku proti ruke svojho blížneho. Ale aj Júda bude bojovať v Jeruzaleme. Zhromaždia bohatstvo všetkých okolitých národov, zlato a striebro a nesmierne veľa šatstva. A na kone, mulice, ťavy, osly a všetky zvieratá, čo budú v tých táboroch, príde taká skaza, ako je táto skaza.

A všetci, ktorí zostanú zo všetkých národov, čo prišli proti Jeruzalemu, budú rok čo rok vystupovať, aby sa klaňali Kráľovi, Pánovi zástupov, a slávili sviatok Stánkov. A na ten z národov zeme, ktorý nevystúpi do Jeruzalema, aby sa klaňal Kráľovi, Pánovi zástupov, nebude padať dážď. A ak egyptský národ nevystúpi a nepríde, doľahne na nich rana, ktorou Pán bije národy, čo nevystúpia sláviť sviatok Stánkov. Toto bude trest na Egypt a trest na všetky národy, ktoré nevystúpia sláviť sviatok Stánkov. V ten deň bude na zvoncoch koní: ‚Zasvätené Pánovi.‘ A v Pánovom dome budú hrnce ako čaše pred oltárom. Každý hrniec v Jeruzaleme a v Judei bude zasvätený Pánovi zástupov. A všetci, čo prídu obetovať, vezmú si z nich a budú v nich variť a v ten deň už nebude kupca v dome Pána zástupov.“

RESPONZÓRIUM

Zach 14, 8a; 13, 1; Jn 19, 34

V ten deň vyrazia z Jeruzalema živé vody a bude otvorený prameň pre Dávidov dom * Na očistenie od hriechov a od nečistoty.

Jeden z vojakov kopijou prebodol Ježišovi bok a hneď vyšla krv a voda. * Na očistenie od hriechov a od nečistoty.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Poučení svätého opáta Kolumbána

(Instr. 11, 1-2: Opera, Dublin 1957, 106-107)

V podobnosti s Bohom je veľká dôstojnosť človeka, ak si ju zachová

Mojžiš v Zákone napísal: „Boh urobil človeka na svoj obraz a na svoju podobu.“ Všimnite si, prosím, dosah tohto výroku. Všemohúci, neviditeľný, nepochopiteľný, nevýslovný, neoceniteľný Boh vytvoril z hliny človeka a poctil ho hodnosťou svojho obrazu. Čože má človek spoločné s Bohom? Čo má zem s duchom? Veď „Boh je duch“. Je veľké vyznačenie, že Boh vložil do človeka obraz svojej večnosti a podobu svojho života. V podobnosti s Bohom je veľká dôstojnosť človeka, ak si ju zachová.

Ak bude správne používať schopnosti vložené do duše, bude podobný Bohu. Boh nás teda prikázaniami poučuje, že mu musíme vrátiť všetky schopnosti, ktoré do nás zasial na samom začiatku nášho života. Toto je prvé: „Milovať nášho Pána z celého srdca,“ „lebo on prvý“ od počiatku, prv, ako sme boli, „miloval nás“. Veď láska k Bohu je obnovenie jeho obrazu. A Boha miluje ten, kto zachováva jeho prikázania. Povedal totiž: „Ak ma milujete, zachovávajte moje prikázania.“ A jeho prikázanie je vzájomná láska, podľa toho: „Toto je moje prikázanie: Aby ste sa milovali navzájom, ako som ja miloval vás.“

Lenže pravá láska „nemiluje len slovom, ale skutkom a pravdou“. Vráťme teda nášmu Bohu, nášmu Otcovi, jeho obraz neporušený, v svätosti, lebo on je svätý podľa toho: „Buďte svätí, lebo ja som svätý;“ v láske, lebo je láskou podľa toho Jánovho: „Boh je láska;“ v dobrote a pravde, lebo on je dobrý a pravdivý. Nemaľujme obraz nepriateľa. Kto je surový, kto je hnevlivý, kto je pyšný, maľuje obraz tyrana.

Aby sa teda v nás neformoval tyranský obraz, nech v nás Kristus maľuje svoj obraz, lebo on hovorí: „Svoj pokoj vám dávam, svoj pokoj vám zanechávam.“ Ale čo nám pomôže, keď budeme vedieť, že pokoj je dobrý, ak ho dobre nezachováme? Veď to najlepšie býva najkrehkejšie a čím je niečo cennejšie, tým väčšiu pozornosť a bedlivejšiu opateru si to vyžaduje. A je veľmi krehké to, čo sa stráca ľahkomyseľnou rečou a zaniká aj najmenšou urážkou brata. Lebo ľuďom nepôsobí nič taký pôžitok, ako hovoriť o cudzích veciach a miešať sa do cudzích vecí, kdekade viesť plané reči a ohovárať neprítomných. A preto tí, čo nemôžu povedať: „Pán mi dal jazyk učeníka, aby som vedel milým slovom posilniť unaveného,“ nech mlčia, a ak niečo povedia, nech to šíri pokoj.

RESPONZÓRIUM

Lk 6, 47-48a; Sir 25, 15

Ukážem vám, komu sa podobá každý, kto prichádza ku mne, počúva moje slová a uskutočňuje ich. * Podobá sa človekovi, ktorý staval dom. Hlboko kopal a základy položil na skalu.

Bázeň pred Bohom prevyšuje všetko. Ku komu prirovnať toho, kto ju má? * Podobá sa človekovi, ktorý staval dom. Hlboko kopal a základy položil na skalu.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, vo svätom Kolumbánovi si obdivuhodne spojil horlivosť v šírení evanjelia s láskou k mníšskemu životu; na jeho orodovanie nám pomáhaj, aby sme podľa jeho príkladu vo všetkom hľadali iba teba a snažili sa o rozvoj veriaceho ľudu. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky