## 5. február 2024

## Sv. Agáty, panny a mučenice
spomienka

Mučenícku smrť podstúpila v Katánii na Sicílii pravdepodobne za Déciovho prenasledovania. Jej úcta sa už v najstarších časoch rozšírila po celej Cirkvi a jej meno sa dostalo do Rímskeho kánonu.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Kriste, kvet našich údolí,

tvoj pôvab hlása celá zem,

panne, čo si ťa vyvolí,

dáš mučenícky diadém.

Veď múdro, s ohňom nadšenia

navždy ti srdce oddala

a smrtonosné trápenia

sťa tvoj dar vďačne prijala.

Odmietla zradné vábenie,

poslušná hnutiam milosti,

a po krvavej aréne

šla k nadpozemskej radosti.

Ježišu, ženích premilý,

aj nás k nej priveď z rázcestí,

aby nás večne blažili

zásluhy tvojich bolestí.

Z Panny si sa stal človekom,

keď Lúč jej padol do lona,

aby bol koniec nárekom

a Bohu česť a poklona. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Spas ma, Pane, veď si milosrdný.

Žalm 6
Úbožiak prosí Pána o milosť
Teraz je moja duša vzrušená... Otče, zachráň ma pred touto hodinou. (Jn 12, 27)

Pane, nekarhaj ma v svojom hneve, *

netrestaj ma v svojom rozhorčení.

Zľutuj sa, Pane, nado mnou, lebo som nevládny, *

uzdrav ma, Pane, lebo sa mi kosti chvejú.

Aj dušu mám už celkom zdesenú. *

Ale ty, Pane, dokedy...?

Obráť sa, Pane, zachráň mi dušu. *

Spas ma, veď si milosrdný.

Veď medzi mŕtvymi nik nemyslí na teba. *

A kto ťa môže chváliť v podsvetí?

Už ma vyčerpalo vzlykanie, †

lôžko mi noc čo noc vlhne od plaču, *

slzami máčam svoju posteľ.

Od náreku sa mi oko zahmlilo *

a uprostred všetkých mojich nepriateľov som zostarol.

Odíďte odo mňa, všetci, čo páchate neprávosť, *

lebo Pán vyslyšal môj hlasný plač.

Pán moju prosbu vyslyšal, *

Pán prijal moju modlitbu.

Všetci moji nepriatelia nech sa zahanbia a nech sa zdesia náramne *

a zahanbení nech sa ihneď stratia.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Spas ma, Pane, veď si milosrdný.

Ant. 2 Pán sa stal bedárovi útočišťom v súžení.

Žalm 9
Vďaka za víťazstvo
Zasa príde súdiť živých i mŕtvych.
I

Oslavovať ťa budem, Pane, celým svojím srdcom *

a vyrozprávam všetky tvoje diela zázračné.

V tebe sa budem tešiť a radovať, *

ospevovať budem tvoje meno, Najvyšší.

Veď moji nepriatelia dávajú sa na útek, *

pred tvojou tvárou slabnú a hynú.

Lebo ty si sa ujal môjho súdu a rozriešil si môj spor, *

zasadol si na trón ako spravodlivý sudca.

Zahriakol si pohanov a vyničil si rod bezbožný, *

ich meno si vyhladil navždy, naveky.

Nepriatelia zhynuli, navždy umĺkli; †

zboril si ich mestá, *

niet po nich ani pamiatky.

Ale Pán tróni naveky, *

už si pripravil stolec sudcovský.

A spravodlivo bude súdiť svet, *

podľa práva bude súdiť národy.

Pán bude utláčanému útočišťom, *

príhodným útočišťom v časoch súženia.

Na teba sa spoľahnú tí, čo tvoje meno poznajú, *

veď ty, Pane, neopúšťaš tých, čo ťa hľadajú.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Pán sa stal bedárovi útočišťom v súžení.

Ant. 3 V bránach dcéry sionskej budem hlásať tvoje skutky preslávne.

II

Spievajte a hrajte Pánovi, čo na Sione prebýva, *

ohlasujte jeho skutky medzi národmi.

Lebo on, čo pomstí krv, na nich pamätá, *

nezabúda na nárek bedárov.

Zmiluj sa, Pane, nado mnou, †

pozri, ako ma nepriatelia sužujú, *

vytrhni ma z brán ríše smrti,

aby som v bránach dcéry sionskej hlásal všetky tvoje skutky preslávne *

a plesal, že si mi pomohol.

Pohania padli do jamy, ktorú kopali, †

a v tom osídle, čo nastrojili, *

chytila sa im vlastná noha.

Pán sa zjavil a konal súd. *

Hriešnik sa zamotal do diela svojich rúk.

Do pekla pôjdu hriešnici, *

všetci pohania, čo zabúdajú na Boha.

Lež na úbožiaka on nezabudne naveky, *

ani nádej úbožiakov navždy márna nebude.

Povstaň, Pane, nech sa nevyvyšuje človek; *

a národy si na súd predvolaj.

Pane, hrôzou ich zasiahni; *

nech pohania pochopia, že sú iba ľuďmi.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. V bránach dcéry sionskej budem hlásať tvoje skutky preslávne.

Daj mi chápavosť a ja tvoj zákon zachovám.

A celým srdcom sa ho budem pridŕžať.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Listu Galaťanom

1, 13 – 2, 10

Pavlovo povolanie a apoštolát

Bratia, počuli ste, ako som si kedysi počínal v židovstve: že som veľmi prenasledoval Božiu Cirkev a nivočil som ju. V židovstve som prevýšil mnohých vrstovníkov vo svojom rode, lebo som viac horlil za obyčaje svojich otcov. Ale keď sa Bohu, ktorý si ma už v lone matky vybral a svojou milosťou povolal, zapáčilo zjaviť vo mne svojho Syna, aby som ho zvestoval medzi pohanmi, už som sa neradil s telom a krvou, ani som nešiel do Jeruzalema za tými, čo boli apoštolmi prv ako ja, ale odišiel som do Arábie a opäť som sa vrátil do Damasku.

Až po troch rokoch som šiel do Jeruzalema, aby som videl Kéfasa, a zostal som uňho pätnásť dní. Iného z apoštolov som nevidel, iba Jakuba, Pánovho brata. A čo vám píšem, hovorím pred Bohom, že neklamem. Potom som išiel do končín Sýrie a Cilície. Ale Kristovým cirkvám v Judei som bol osobne neznámy, ibaže počuli: „Ten, čo nás kedysi prenasledoval, teraz hlása vieru, ktorú predtým nivočil,“ a oslavovali Boha za mňa.

Potom po štrnástich rokoch som znova šiel s Barnabášom do Jeruzalema a vzal som so sebou aj Títa. Išiel som ta pohnutý zjavením a predložil som im evanjelium, ktoré hlásam medzi pohanmi; ale v súkromí tým, čo niečo znamenali, či nebežím alebo či som nebežal nadarmo. Ale ani Títus, ktorý bol so mnou, hoci bol Grék, nebol donútený dať sa obrezať. A to pre falošných bratov, votrelcov, čo sa vlúdili špehovať našu slobodu, ktorú máme v Kristovi Ježišovi, aby nás zotročili. Ani na chvíľu sme im neustúpili a nepodriadili sme sa, aby sa vám zachovala pravda evanjelia.

A od tých, čo boli niečím – akí boli kedysi, to ma nezaujíma; Boh nenadŕža nijakému človekovi –, tí teda, čo niečo znamenali, nič iné mi nepridali, ale naopak, keď videli, že mne je zverené evanjelium pre neobrezaných, tak ako Petrovi pre obrezaných – veď ten, ktorý pomáhal Petrovi v apoštoláte medzi obrezanými, pomáhal aj mne medzi pohanmi –, a keď poznali milosť, ktorú som dostal, Jakub, Kéfas a Ján, ktorých pokladali za stĺpy, podali mne a Barnabášovi pravicu na znak spoločenstva, že my pôjdeme medzi pohanov a oni medzi obrezaných. Len aby sme pamätali na chudobných, čo som sa aj usiloval robiť.

RESPONZÓRIUM

Porov. 1 Kor 15, 10; Gal 2, 8

Z Božej milosti som tým, čím som, * A jeho milosť nebola vo mne márna, ale stále ostáva vo mne.

Ten, ktorý pomáhal Petrovi v apoštoláte medzi obrezanými, pomáhal aj mne medzi pohanmi. * A jeho milosť nebola vo mne márna, ale stále ostáva vo mne.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Reči svätého biskupa Metoda Sikulského na svätú Agátu

(Analecta Bollandiana 68, 76-78)

Boh, sám prameň dobroty, ju daroval

Ako viete, milí poslucháči, na toto miesto nás všetkých zhromaždila výročná spomienka na svätú mučenicu. Na mučenicu z dávnych čias a významnú pre jej vynikajúci zápas, ale aj nám blízku pre Božie zázraky, ktorými akoby teraz zápasila a denne získavala víťazný veniec a ozdobu slávy.

Je pannou, lebo sa zrodila zo Slova nesmrteľného Boha (ktoré aj pre mňa okúsilo smrť na svojom tele), z Božieho, od Otca nerozdielneho Syna, ako hovorí teológ Ján: „Ale tým, ktorí ho prijali, dal moc stať sa Božími deťmi.“

Teda panna, ktorá vás pozvala na našu svätú hostinu, je žena sväto zasnúbená jednému mužovi, Kristovi, aby som použil slová apoštola Pavla o manželskom spojení.

Táto panna si vo svetle svedomia zafarbila a prizdobila pery, tvár a jazyk farbou krvi pravého Božieho Baránka a ustavičným premýšľaním rozvíjala a v srdci nosila smrť svojho oddaného milého, akoby bol iba teraz zmáčaný krvou. A ak nielenže rúcho jej vyznania nieslo nezmazateľný purpurový znak hlboko vsiaknutej Kristovej krvi, ale aj budúcim pokoleniam odovzdala poklady panenskej výrečnosti svojou pôvabnou farbou a nevyčerpateľným tokom slov.

Ju naozaj dobrú, veď je Božím podielom, sám prameň dobroty, Boh, postúpil a dal do daru jej Ženíchovi a potom aj nám účasťou na dobre, ktorému silou a významom zodpovedá jej meno Agáta.

Veď čo je blahodarnejšie než najvyššie dobro?! A kto nájde niečo hodné väčšej oslavy ako Agátu?! Agáta, ktorej dobrota sa zhoduje s menom a so samou skutočnosťou! Agáta, ktorá si vynikajúcimi činmi získava dobré meno a v tomto mene znamenite ukazuje svoje činy! Agáta, ktorá už svojím menom tak priťahuje, že k nej všetci priam utekajú, a ona aj svojím príkladom učí, aby sa všetci s ňou bez meškania usilovali o pravé dobro, ktorým je iba Boh.

RESPONZÓRIUM

Ja s Pánovou pomocou vytrvám a budem ho vyznávať. * On ma zachránil a potešil.

Nepoškvrnený Pán si milosrdne zasvätil nepoškvrnenú služobnicu. * On ma zachránil a potešil.

MODLITBA

Modlime sa.

Prosíme ťa, Pane, zmiluj sa nad nami na príhovor svätej panny a mučenice Agáty, ktorá ti bola vždy milá pre svoju silu v mučeníctve a panenský život. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky