## 25. november 2024

## Sv. Kataríny Alexandrijskej, panny a mučenice
ľubovoľná spomienka

Ako sa rozpráva, bola to alexandrijská panna a mučenica plná nie menej vynikajúcim nadaním a múdrosťou ako silou ducha. Jej telo sa s nábožnosťou uctieva v slávnom kláštore na vrchu Sinaj.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

V tento deň zbožnosť veriacich

piesňami pannu velebí,

ktorá sa slávou, čistotou

jak hviezda skveje na nebi.

Panna, čo k chválam Kristovým

prispela mužnou pevnosťou,

k zborom sa nebies vznešeným

dnes druží s veľkou radosťou.

Krehkosti tela premohla,

cudnosťou v srdci vždy čistom

zvodnosťou sveta pohrdla,

po stopách išla za Kristom.

Spravuj nás, Kriste, podľa nej,

pred nepriateľmi chráň svoj ľud,

nás v čnostiach stále upevňuj

a odstráň od nás všetok blud.

Ježišu, Synu Márie,

tvoj domov zdobia ľalie.

S Otcom a s Duchom potechy

nech ti je sláva naveky! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Nakloň ku mne svoj sluch, Pane, a zachráň ma.

Žalm 31, 2-17. 20-25
Dôverná modlitba v súžení
Otče, do tvojich rúk porúčam svojho ducha. (Lk 23, 46)
I

Pane, v teba dúfam, nech nie som zahanbený naveky; *

vysloboď ma, veď si spravodlivý.

Nakloň ku mne svoj sluch, *

ponáhľaj sa a zachráň ma.

Buď mi skalou útočišťa, *

opevneným hradom mojej spásy.

Veď ty si moja sila a moje útočište, *

pre svoje meno budeš ma viesť a opatrovať.

Vyvedieš ma z osídla, čo mi nastrojili, *

lebo ty si moja sila.

Do tvojich rúk porúčam svojho ducha; *

ty si ma vykúpil, Pane, Bože verný.

Nenávidíš tých, čo si ctia márne modly; *

ale ja dúfam v Pána.

Plesám a teším sa, že si milosrdný, *

lebo si zhliadol na moju poníženosť.

Spoznal si tieseň mojej duše †

a nevydal si ma do rúk nepriateľa: *

moje nohy si postavil na šíre priestranstvo.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Nakloň ku mne svoj sluch, Pane, a zachráň ma.

Ant. 2 Pane, rozjasni svoju tvár nad svojím sluhom.

II

Zmiluj sa, Bože, nado mnou, lebo som v súžení; †

od zármutku mi chabne oko, *

duša i vnútro moje.

Život sa mi v strastiach míňa *

a roky v nárekoch.

Biedny som a slabnem *

a chradnú mi kosti.

Všetci moji nepriatelia mnou opovrhujú, †

susedom som na posmech a svojim známym som postrachom. *

Tí, čo ma vidia na ulici, utekajú predo mnou.

Vytrácam sa z ich pamäti ako mŕtvy, *

som sťa odhodená nádoba.

Veru čujem, ako ma mnohí hania: *

hrôza zo všetkých strán.

Spolčujú sa proti mne a radia sa o tom, *

ako ma zabiť.

Ja sa však spolieham na teba, Pane, †

a hovorím: „Ty si môj Boh, *

v tvojich rukách je môj osud.“

Vytrhni ma z rúk mojich nepriateľov *

a prenasledovateľov.

Rozjasni svoju tvár nad svojím sluhom *

a zachráň ma vo svojom milosrdenstve.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Pane, rozjasni svoju tvár nad svojím sluhom.

Ant. 3 Pane, buď zvelebený, že si mi preukázal milosrdenstvo.

III

Pane, tvoja dobrota je taká nesmierna, *

a vyhradil si ju bohabojným.

Preukazuješ ju tým, čo v teba dúfajú, *

pred zrakom ľudí.

Záclonou svojej tváre ich kryješ *

pred zúrivosťou ľudu.

V stánku ich chrániš *

pred svárlivými jazykmi.

Pane, buď zvelebený, *

že si mi preukázal milosrdenstvo v opevnenom meste.

Už som si v strachu hovoril: *

„Odvrhnutý som spred tvojich očí.“

No ty si vyslyšal moju hlasitú modlitbu, *

keď som volal k tebe.

Milujte Pána, všetci jeho svätí. †

Pán verných chráni, *

ale plnou mierou odpláca tým, čo si počínajú pyšne.

Vzmužte sa a majte srdce statočné, *

vy všetci, čo dúfate v Pána.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Pane, buď zvelebený, že si mi preukázal milosrdenstvo.

Veď ma, Pane, vo svojej pravde a uč ma.

Lebo ty si Boh, moja spása.

PRVÉ ČÍTANIE

Začiatok Druhého listu svätého apoštola Petra

1, 1-11

Napomenutie o ceste spásy

Šimon Peter, služobník a apoštol Ježiša Krista, tým, čo dostali tú istú vzácnu vieru ako my v spravodlivosti nášho Boha a Spasiteľa Ježiša Krista: Milosť vám a pokoj v hojnosti v poznaní Boha a Ježiša, nášho Pána.

Jeho božská moc nám darovala všetko, čo treba pre život, a nábožnosť poznaním toho, ktorý nás povolal vlastnou slávou a mocou. Tým nám daroval vzácne a veľmi veľké prisľúbenia, aby ste sa skrze ne stali účastnými na božskej prirodzenosti a unikli porušeniu, ktoré je vo svete pre žiadostivosť. A práve preto vynaložte všetko úsilie na to, aby ste k svojej viere pripojili čnosť, k čnosti poznanie, k poznaniu zdržanlivosť, k zdržanlivosti trpezlivosť, k trpezlivosti nábožnosť, k nábožnosti bratskú náklonnosť a k bratskej náklonnosti lásku. Ak toto všetko máte a ak sa to rozhojňuje, nebudete nečinnými a neplodnými v poznávaní nášho Pána Ježiša Krista. Kto však toto nemá, je slepý, krátkozraký: zabudol, že bol očistený od svojich starých hriechov. Preto sa, bratia, tým viac usilujte upevňovať svoje povolanie a vyvolenie. Veď ak budete to robiť, nikdy nepadnete. Tak sa vám naširoko otvorí vstup do večného kráľovstva nášho Pána a Spasiteľa Ježiša Krista.

RESPONZÓRIUM

Porov. 2 Pt 1, 3b. 4; Gal 3, 27

Pán vás povolal vlastnou slávou a mocou a daroval vám veľmi veľké a vzácne prisľúbenia, * Aby ste sa stali účastnými na božskej prirodzenosti.

Všetci, čo ste pokrstení v Kristovi, Krista ste si obliekli. * Aby ste sa stali účastnými na božskej prirodzenosti.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Návodu na nábožný život od svätého biskupa Františka Saleského

(Filotea, Rím 1984, III. časť, 30. kap., str. 207-210)

Svet je plný kresťanov, ktorí oslavujú panenskú čistotu

Naša duchovná matka, svätá katolícka Cirkev, ktorá s láskou objíma všetky svoje deti, pestuje a veľmi odporúča panenstvo, ten vznešený spôsob života, o ktorom sám Spasiteľ hovorí: „Nie všetci pochopia toto slovo, iba tí, ktorým je to dané.“ Pannami sú všetky tie osoby, ktoré sa vážne rozhodli alebo aj sľubom zaviazali zrieknuť sa z lásky k Bohu manželstva, chrániť si telo i dušu pred každým hriechom nečistoty, či už myšlienkou, slovom alebo skutkom, a celú lásku svojho srdca darovať jedine Bohu, čiže v smrteľnom tele viesť anjelský život.

Mučeník Justín v liste rímskemu cisárovi spomína množstvo kresťanov, ktorí sa v prvom a druhom storočí Cirkvi zasvätili v panenstve: „Možno vidieť veľa šesťdesiatročných a sedemdesiatročných kresťanov, ktorí od svojej najútlejšej mladosti neprestajne nasledovali učenie Ježiša Krista a pritom žili v neporušenej svätej čistote.“ Svätý Cyprián, kartáginský biskup a mučeník, píše: „Svet je plný kresťanov, ktorí oslavujú panenskú čistotu.“ Ten istý svätec píše: „Panny sú najkrajšie a najmilšie kvety v záhrade Cirkvi, najvyvolenejšie ovečky Kristovho stáda, najutešenejšia podoba jeho svätosti, najdokonalejšie majstrovské dielo jeho božskej milosti.“ Svätý Hieronym chváli panenstvo takto: „Boží Syn sa zjavil na tejto zemi a založil novú rodinu, aby mal aj na zemi anjelov, ktorí by sa mu klaňali, ako sa mu klaňajú anjeli v nebi. Panenstvo si tak získalo Božieho Syna, že sa chcel narodiť iba z Panny. On sám je panenský, celá jeho rodina je panenská.“

Panenstvo je stav, ktorý si v prvých a všetkých storočiach Cirkvi vyvolili tisíce a tisíce kresťanov obojeho pohlavia, hoci pre jeho vznešenosť možno ho voliť a zachovať len s osobitnou Božou milosťou.

Aj keď je pozemská láska čistá, je iba temným, slabým plamienkom oproti nebeskej žiare, ktorú zapaľuje Kristus v čistých, jemu zasvätených dušiach. Telesné radosti sa ľahko zakalia, bolesť a utrpenie ich ničia. Ale duchovné radosti panenskej duše, útechy, ktoré zakusuje, obetovania, ktorými sa odovzdáva, plnosť nedelenej lásky, ktorou sa zasväcuje nebu, všetky tieto milosti a výsady panenského života vyvierajú z nadzemských prameňov, ktoré nemôže nič pozemské zakaliť. Láska k Spasiteľovi je ohniskom všetkých želaní, žriedlom všetkých radostí, cieľom všetkého úsilia, posilou vo všetkých prácach a útechou v každom utrpení.

RESPONZÓRIUM

Porov. 1 Kor 7, 32. 34; Ž 73, 26

Kto je bez ženy, stará sa o Pánove veci, ako sa páčiť Pánovi. * Panna rozmýšľa o Pánových veciach, aby bola svätá telom i duchom.

Boh je Boh môjho srdca a podiel večitý. * Panna rozmýšľa o Pánových veciach, aby bola svätá telom i duchom.

Alebo iné (nové čítanie po doplnení sv. Kataríny do všeobecného kalendára):

Pracovný preklad:

Z Rečí svätého biskupa Cézara Arleského

(Sermo 159, 1. 3-6: CCL 104, 650. 652-654)

Ako nasledovať Krista

Vidí sa tvrdé, drahí bratia, a akoby za ťažké sa pokladá to, čo Pán prikázal v evanjeliu, keď povedal: „Kto chce ísť za mnou, nech zaprie sám seba.“ No nie je tvrdé, čo prikazuje ten, ktorý pomáha, aby sa stalo, čo prikazuje.

Treba sa zaprieť, vziať svoj kríž a nasledovať Krista. V čom treba nasledovať Krista, ak nie v tom, kam odišiel? Vieme totiž, že vstal z mŕtvych, vystúpil do neba: tam ho treba nasledovať. Rozhodne netreba zúfať, pretože on prisľúbil, nie preto, že človek niečo môže. Ďaleko od nás bolo nebo predtým, než naša hlava by bola išla do neba. Prečo teda nedúfame, že budeme tam, ak sme údmi jeho hlavy? Prečo teda? Pretože sa na zemi trápime mnohými obavami a bolesťami: nasledujme Krista tam, kde je najvyššie šťastie, zvrchovaný pokoj a ustavičná bezpečnosť.

Ale kto túži nasledovať Krista, nech počúva, čo hovorí Apoštol: „Kto hovorí, že ostáva v Kristovi, má aj sám žiť, ako žil on.“ Chceš nasledovať Krista? Buď ponížený, v čom on bol ponížený. Nepohŕdaj jeho poníženosťou, ak chceš dôjsť k jeho výške.

Tvrdou sa stala teda cesta, keď človek zhrešil; ale je rovná, lebo ju Kristus zmŕtvychvstaním ušliapal a z veľmi úzkeho chodníka urobil kráľovskú cestu. Po tejto ceste sa beží dvoma nohami: čiže nohou poníženosti a lásky. V tomto všetkých potešuje výška: ale poníženosť je prvým stupňom. Čo naťahuješ nohu mimo seba? Chceš padnúť, nie vystúpiť. Začni od prvého stupňa, čiže od poníženosti, a vystúpil si.

A preto náš Pán a Spasiteľ nepovedal len: nech zaprie sám seba, ale dodal: nech vezme svoj kríž a nasleduje ma. Čo znamená „nech vezme svoj kríž?“ Nech znáša všetko, čo je ťažké: tak nech ma nasleduje. Keď ma začne mravmi a mojimi prikázaniami nasledovať, bude mať mnoho protivníkov, bude mať mnohých, čo mu to budú zabraňovať, bude mať mnohých nielen posmievačov, ale aj prenasledovateľov. A to nielen z pohanov, ktorí sú mimo Cirkvi, ale aj z tých, ktorí sa vo vnútri vidia, že sú jej telom, ale vonku sú zvrátení skutkami a keď sa hrdia len menom kresťana, dobrých kresťanov však stále prenasledujú. Oni sú takí medzi údmi Cirkvi, ako sú zlé šťavy v tele človeka. Ty teda, ak chceš Krista nasledovať, neodďaľuj niesť jeho kríž: strp zlých, nepadni.

A tak ak chceme naplniť to, čo Pán povedal: Kto chce ísť za mnou, nech vezme svoj kríž a nasleduje ma, ako to hovorí apoštol, usilujme sa to s Božou pomocou naplniť: aby sme boli spokojní, keď máme pokrm a šat, buďme spokojní, ak by sme azda viac hľadali pozemské veci, ako treba, a chceli sa stať bohatými, – neupadli do pokušenia a diablovho osídla, a do mnohých neužitočných a škodlivých túžob, ktoré vrhajú človeka do skazy a záhuby. Nech nás Pán milostivo oslobodí od takého pokušenia svojou ochranou!

RESPONZÓRIUM

Porov. Ž 45, 15-16. 5

Za ňou ti privádzajú ku kráľovi panny, jej družice. * Sprevádza ich jasot radostný.

Pripáš si svoju velebu a dôstojnosť, šťastne vytiahni a kraľuj. * Sprevádza ich jasot radostný.

MODLITBA

Modlime sa.

Všemohúci a večný Bože, ty si svojmu ľudu dal svätú pannu a mučenicu Katarínu; dopraj, aby sme sa na jej príhovor utvrdzovali vo viere a horlivo pracovali na jednote Cirkvi. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky