## 3. september 2024

## Sv. Gregora Veľkého, pápeža a učiteľa Cirkvi
spomienka

Narodil sa v Ríme okolo roku 540. Postupoval v kariére, až sa stal prefektom Ríma. Potom začal mníšsky život, vysvätili ho za diakona a pôsobil ako pápežský vyslanec v Carihrade. Dňa 3. septembra 590 bol povýšený na Petrovu katedru, kde bol pravým pastierom v riadení Cirkvi, v pomoci chudobným a v šírení i upevňovaní viery. Napísal aj veľa mravoučných a teologických diel. Zomrel 12. marca 604.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Najlepší Pastier, knieža dušpastierov,

nábožný ľud, hľa, svätí dnešný sviatok

a ochrancovi v radosti aj v plači

za pomoc vďačí.

On na tvoj pokyn z nedobytnej bašty

svet posväcoval, pokojom ho žehnal

a s loďkou, ktorú Petrovi si zveril,

k prístavu mieril.

Príkladom učil, pravdou vychovával,

slepého vodil, liečil nemocného,

pre všetkých bol jak rodič starostlivý,

čo bdie a živí.

Kriste, ty svätcov korunuješ v nebi

záslužným vencom. Pomôž svojmu rodu

činom a túžbou kráčať po šľapaji

tých, čo sú v raji.

Najdrahší Otče, zapoj našu chválu,

začleň ju, Kriste, milostivý Kráľu,

v tom Duchu, čo je nám vždy zábezpekou,

do hymnu vekov! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Pánovi zver svoje cesty; on sa už postará.

Žalm 37
Údel zlých a údel spravodlivých
Blahoslavení tichí, lebo oni budú dedičmi zeme. (Mt 5, 5)
I

Nerozhorčuj sa nad ničomníkmi *

a nežiarli na tých, čo pášu neprávosť.

Veď oni uschnú rýchlo ako tráva *

a zvädnú ako zelená bylina.

Ale spoľahni sa na Pána a dobre rob *

a budeš bývať v svojej krajine a tešiť sa z bezpečia.

Hľadaj radosť v Pánovi *

a dá ti, za čím túži tvoje srdce.

Pánovi zver svoje cesty a jemu dôveruj, *

on sa už postará.

Tvoju spravodlivosť vyvedie na povrch ako svetlo *

a tvoje právo ako poludňajší jas.

Odovzdaj sa Pánovi a dúfaj v neho; †

nepretekaj sa s tým, čo kráča od úspechu k úspechu, *

a s človekom, čo strojí úklady.

Prestaň sa hnevať a zanechaj zlosť, *

nerozčuľuj sa, to vedie len k zlému.

Všetci ničomníci budú zničení, *

lež tí, čo dúfajú v Pána, stanú sa dedičmi zeme.

Ešte chvíľku a už nebude hriešnika; *

budeš hľadať jeho miesto, a nenájdeš.

Tichí však zdedia zem *

a budú žiť v šťastí a pokoji.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Pánovi zver svoje cesty; on sa už postará.

Ant. 2 Vyhýbaj zlu a dobre rob; spravodlivých posilňuje Pán.

II

Hriešnik snuje nástrahy spravodlivému *

a škrípe proti nemu zubami.

Ale Pán sa mu smeje, *

lebo už vidí, ako sa blíži jeho deň.

Hriešnici tasia meč *

a napínajú luk,

chcú zraziť bedára i chudáka *

a zavraždiť tých, čo kráčajú po správnej ceste.

Lenže ten meč vnikne do ich vlastného srdca *

a ten luk sa im doláme.

Lepšie to málo, čo má spravodlivý, *

než veľké bohatstvá hriešnikov.

Veď ramená hriešnikov budú polámané, *

no spravodlivých posilňuje Pán.

O život bezúhonných sa stará Pán *

a ich dedičstvo trvá naveky.

V nešťastí zahanbení nebudú *

a v čase hladu budú nasýtení.

Ale hriešnici, tí zahynú, †

nepriatelia Pána, tí sa pominú ako nádhera lúk *

a stratia sa ako dym.

Hriešnik si požičiava, a nevracia, *

lež spravodlivý má súcit a rozdáva.

Tí, ktorým žehná Pán, budú dedičmi zeme *

a tí, ktorým zlorečí, zahynú.

Pán upevňuje kroky človeka *

a sprevádza ho na ceste.

Ak padne, neostane ležať, *

veď Pán ho drží za ruku.

Bol som mladík, teraz som starec, †

a nevidel som spravodlivého, že by bol opustený, *

ani jeho deti žobrať o chlieb.

Pretože sa ustavične zľutúva a požičiava, *

na jeho potomstve požehnanie spočinie.

Vyhýbaj zlu a dobre rob *

a budeš mať domov naveky.

Lebo Pán miluje spravodlivosť *

a neopúšťa svojich svätých.

Nespravodlivci navždy vyhynú *

a pokolenie bezbožných bude zničené.

Lež spravodliví zdedia zem, *

budú ju obývať na veky vekov.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Vyhýbaj zlu a dobre rob; spravodlivých posilňuje Pán.

Ant. 3 Očakávaj Pána a jeho cesty sa pridŕžaj.

III

Z úst spravodlivého zaznieva múdrosť *

a jeho jazyk hovorí, čo je správne.

V jeho srdci je zákon Boží *

a jeho kroky nezakolíšu.

Hriešnik striehne na spravodlivého *

a usiluje sa ho usmrtiť;

lenže Pán mu ho v rukách nenechá, *

nedá ho odsúdiť, keď bude súdený.

Očakávaj Pána a jeho cesty sa pridŕžaj; †

on ťa povýši za dediča zeme *

a dožiješ sa záhuby hriešnikov.

Videl som bezbožného, ako sa vyťahoval *

a vypínal sťa céder košatý;

no sotva som prešiel, už ho tam nebolo, *

aj som ho hľadal, ale nenašiel.

Všímaj si nevinného a pozoruj spravodlivého, *

lebo budúcnosť patrí pokojamilovným.

Ale nespravodlivci všetci vyhynú *

a potomstvo bezbožných bude vyhubené.

Spása spravodlivých prichádza od Pána, *

on je ich ochrancom v čase súženia.

Pán im pomôže a oslobodí ich, †

vytrhne ich z rúk hriešnikov a zachráni ich, *

lebo sa spoliehajú na neho.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Očakávaj Pána a jeho cesty sa pridŕžaj.

Nauč ma dobrotivosti, múdrosti a poznaniu.

Veď verím tvojej náuke.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Jeremiáša

20, 7-18

Prorokove úzkosti

Zvádzal si ma, Pane, a ja som sa dal zviesť;

bol si mocnejší ako ja a premohol si ma.

Celý deň som na posmech,

každý sa mi vysmieva.

Vždy, keď hovorím, musím kričať,

musím ohlasovať: ničomnosť a spustošenie.

Pánovo slovo mi prináša

len pohanu a posmech celý deň.

Povedal som si: „Nebudem naňho myslieť,

ani už nebudem hovoriť v jeho mene.“

Ale tu mi bolo, akoby oheň blčal v mojom srdci,

uzavretý v mojich kostiach.

A poddal som sa, nevládal som mu odolať.

Počul som potupy mnohých:

Hrôza zo všetkých strán!

„Udajte ho! A udáme ho.“

Aj tí, čo žili so mnou v priateľstve, striehnu na môj pád:

„Hádam sa dá oklamať, zmocníme sa ho

a vypomstíme sa na ňom.“

Ale Pán je so mnou sťa mocný bojovník;

preto tí, čo ma prenasledujú,

padnú a nič nezmôžu,

budú zahanbení, lebo nič nedosiahnu:

bude to hanba večná, nezabudnuteľná.

Pane zástupov, čo skúšaš spravodlivého,

ty skúmaš myseľ i srdce,

nech vidím tvoju pomstu nad nimi,

lebo tebe som zveril svoj spor.

Spievajte Pánovi, oslavujte Pána,

veď vyslobodil život úbohého

z ruky zločincov.

Nech je prekliaty deň, v ktorý som sa narodil;

deň, v ktorý ma porodila moja matka,

nech nie je požehnaný.

Nech je prekliaty muž, ktorý zvestoval môjmu otcovi:

„Narodil sa ti chlapec“

a spôsobil mu veľkú radosť.

Nech je ten človek ako mestá,

ktoré Pán vyvrátil

a neľutoval to:

ráno nech počuje krik

a napoludnie bojový rev,

lebo ma neusmrtil v lone,

aby sa mi moja matka stala hrobom

a jej lono večným počatím.

Prečo som vyšiel z lona?

Aby som videl námahu a bolesť

a v hanbe trávil svoje dni?

RESPONZÓRIUM

Porov. Jer 20, 10-11a; Ž 31, 14

Podstúpil som potupy a hrôzu od tých, čo žili so mnou v priateľstve. Striehli na môj pád a hovorili: Oklameme ho a zmocníme sa ho. * Ale ty, Pane, si so mnou sťa mocný bojovník.

Čujem, ako ma mnohí hania: hrôza zo všetkých strán. Radia sa o tom, ako ma zabiť. * Ale ty, Pane, si so mnou sťa mocný bojovník.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Homílií svätého pápeža Gregora Veľkého na Ezechiela

(Lib. 1, 11, 4-6: CCL 142, 170-172)

Z lásky ku Kristovi hlásam jeho slovo a nešetrím sa

„Syn človeka, urobil som ťa strážcom domu Izraela.“ Je pozoruhodné, že Pán toho, koho posiela kázať, nazýva strážcom. Strážca totiž stojí vždy na vyvýšenom mieste, aby zďaleka videl, čo sa pripravuje. A každý, kto je ustanovený za strážcu ľudu, musí stáť vysoko svojím životom, aby mohol poslúžiť svojou prezieravosťou.

Ale ako mi znie tvrdo, čo tu hovorím! Lebo keď takto hovorím, zasahujem seba samého, veď ani môj jazyk nehlása tak, ako by sa patrilo, ani môj život nenasleduje jazyk, ako by bolo treba.

Nenahováram si, že som nevinný, vidím svoju ťarbavosť a nedbalosť. Možno, že priznanie viny mi vymôže odpustenie u milosrdného sudcu. Keď som bol v kláštore, dokázal som aj jazyk zdŕžať od zbytočných rečí, aj takmer stále udržiavať myseľ pri sústredenej modlitbe. Ale odvtedy, ako som vzal na plecia svojho srdca bremeno pastierskeho úradu, duch sa už nedokáže poriadne sústrediť sám na seba, lebo sa rozdeľuje na mnoho vecí.

Lebo hneď musím riešiť záležitosti cirkví, hneď zasa kláštorov a často zvažovať život a skutky jednotlivcov. Hneď sa musím ujať nejakých potrieb občanov, hneď kvíliť nad prepadmi vraždiacich barbarov a obávať sa vlkov, ktorí mi číhajú na zverené stádo. Raz sa musím ujať správy vecí, aby nechýbali prostriedky tým, čo sú viazaní rehoľnými pravidlami, inokedy pokojne znášať lúpežníkov, alebo im aj vyjsť v ústrety v úsilí o zachovanie lásky.

A keď je myseľ takto rozorvaná a rozbitá a musí sa zaoberať toľkými a takými vecami, kedy sa má vrátiť k sebe samej, aby sa celkom sústredila na hlásanie a nezanedbávala službu slova? Keďže sa donútený postavením často stýkam so svetskými ľuďmi, niekedy popustím uzdu svojmu jazyku. Lebo viem, že keď sa veľmi prísne držím svojich zásad, slabší predo mnou utekajú a nikdy ich nedostanem na to, čo chcem dosiahnuť. Preto sa často stáva, že trpezlivo počúvam aj ich prázdne reči. Ale aj ja som slabý, trochu sa dám zatiahnuť do prázdnych rečí a už začnem s radosťou rozprávať o tom, čo som začal počúvať proti svojej vôli. A do čoho sa mi bridilo padnúť, v tom teraz spokojne ležím.

Kto som teda alebo aký som to strážca, keď nestojím na vrchu svojej úlohy, ale ešte ležím v údolí slabosti? No Stvoriteľ a Vykupiteľ ľudského pokolenia má moc darovať mne nehodnému aj výšku života, aj účinnosť jazyka a ja z lásky k nemu hlásam jeho slovo a nešetrím sa.

RESPONZÓRIUM

Z prameňa Písma vynášal náuku mravného a duchovného života, národom privádzal prúdy evanjelia; * A hoci zomrel, ešte stále hovorí.

Ako orol z výšky pozerá na svet a s nesmiernou láskou sa stará o veľkých i malých. * A hoci zomrel, ešte stále hovorí.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, ty odpúšťaš svojmu ľudu a s láskou nad ním vládneš; na príhovor svätého pápeža Gregora udeľ ducha múdrosti všetkým, čo majú účasť na vedení tvojho ľudu, aby z čnostného života veriacich mali večnú radosť duchovní pastieri. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky